Mina damer och herrar,
från Bakersfield i Kalifornien,
Gabriel Iglesias!
Tack!
Tack! Oj!
Åh, ja. Jag känner ingen press.
Tack så mycket, Bakersfield. Jag kan inte tacka er nog
för att ni skapade ett fullsatt hus här på
Fox Theatre.
Ja, många frågade:
"Var ska du göra din komedispecial?"
Och några sa:
"I New York? I L.A.?"
Jag sa: "Det var inte i L.A. och New York där jag började".
Mitt första show på en teater var 1997 och på den här scenen.
Jag vet att vissa tittar på bakgrunden och säger:
"Men om han säger hur mycket han älskar Bakersfield,
varför har han en bild av Hawaii?"
Bara så ni vet, det är inte en bild av Hawaii.
Det är en bild av klipporna här i Bakersfield.
Jag älskar er.
Jag har jättemånga bra minnen härifrån.
Vissa av dem är otydliga, för jag var...
Här måste man vara försiktig,
för polisen här menar allvar.
De stoppar dig för allt.
De stannade mig utanför.
"Vad gör du?" "Promenerar."
Men jag har märkt nåt.
Om du kan få en snut att skratta, då låter de dig gå.
Du måste få dem att skratta. du kan inte få dem att...
Du måste få dem att...
Jag fick en snut att skratta så mycket en gång att han nästan pissade på sig.
Jag vet det, för han sa det. Han sa:
"Du förstår inte. Jag pissade nästan på mig."
Här i Bakersfield är det precis likadant.
Jag älskar varje del av stan. Till och med Oildale.
Oh, ja.
För alla tevetittare som undrar: "Vad i helvete är Oildale?"
Man jag älskar det ändå.
Men man måste vara försiktig när man dricker i stan.
Vissa kan hantera alkohol. Ni vet vilka ni är.
Vissa kan inte det, och ni har inte en aning.
Särskilt grabbar, ni vet vad som händer.
När vi blir fulla, blir vi en av tre personer.
Vi är antingen "Jag älskar dig"-killen,
"Jag hatar dig"-killen,
eller "Kmit"-killen.
Ni känner honom, va?
Du! Kmit.
Jag vet, för det är jag.
Åh, herregud, jag kan inte hantera alkohol.
När folk blir fulla, säger de saker de inte menar.
När jag är full hör ni typ:
"Tjoho! Jag ska ut och jogga."
Bäst du slutar ge mig mer.
Jag menar det.
Jag dricker bara vanlig alkohol.
Jag dricker inte öl. Öl är bara...nej.
Öl får mig att prata med min kropp.
Jag gillar inte det. När jag blir full på öl, blir jag konstig.
Vad är det?
Du sa att du kunde hänga.
Prata inte med mig!
Pratar du skit också?
Det är det jag menar, man måste vara försiktig.
Om du tänker dricka och funderar på att köra,
gör det inte! Det är ingen bra idé.
För du vet när du är full.
Du kör runt på parkeringen och kan inte hitta utgången. Hallå!
Vissa av er vinglar ut på gatan När man är full...
Bakom dig hör du...
Håll käften, din korkade jävel!
Om du hör det magiska ljudet...
...tänker du på en av två saker.
Antingen, ett: "Jag är okej.
Jag grejar det här."
Eller, två: "Jag åker i fängelse.
Jag åker i fängelse!
Jag åker i fängelse.
Jag låter dig gå, älskling. Jag åker i fängelse.
Säg till ungarna att jag älskar dem. Hej då."
Jag säger det till er igen,
kan ni få snuten att skratta kanske ni har en chans.
Om du stoppas för fyllekörning,
stanna så långsamt och säkert som du kan.
Åk över till...
Om du vet att du åker i fängelse,
okej, du ska det... Jag drar.
Ha lite kul.
Då menar jag inte att starta en biljakt.
Nej, gör inte det. För du kommer inte långt.
Om du är full och vet att du åker i fängelse
och du har tonade rutor,
ha lite extra kul.
Ta av dig säkerhetsbältet och hoppa till passagerarsätet,
sätt på dig säkerhetsbältet igen och vänta på snuten.
Du har ingen aning om hur konfunderad du gör honom.
Han kommer över till förarsätet med en ficklampa.
Du sitter där och bara...
Han var här för en sekund sen.
Jag vet inte vart han tog vägen.
Ursäkta mig? Vad?
Om jag körde?
Helvete heller. Jag är aspackad.
Det är sorgligt, för jag vet att vissa av er tänker försöka...
Vi gör som tjockisen sa. Gör det!
Och bara så ni vet, jag är inte fet, jag är fluffig.
För er som inte vet det än, så finns det fem fethetsnivåer.
Fluffig är en av nivåerna.
Det finns stor, hälsosam, kraftig, fluffig och helvete!
Jag är fortfarande nummer fyra.
"Hur vet man när man är nummer fem?"
För folk säger det.
Om du försöker gå in i en hiss som är full och folk hindrar dig...
"Helvete!"
Om du åker till Disneyland och ungarna vill åka på dig...
"Jag vill åka på den.
Helvete."
Ledsen, men ungar är för ärliga, de är som små alkoholister.
Vad det gäller Disneyland,
jag älskar Disneyland, men de gillar inte fluffiga personer.
Det gör de inte.
De är måna om säkerheten.
Och det suger, för jag kan hantera en stång. Det är coolt.
Men nu har de hela...
Om du är fluffig låses inte en av dem.
Man försöker.
Folk i kön skriker: "Du grejar det!"
En gång åkte jag med min stora polare Mando. En till stor kille.
Jag åkte med honom, för hans familj ville åka
och han ville inte vara den enda som hängde vid barnvagnarna.
I slutet av dagen säger Mando: "Vi borde åka en tur".
Jag sa: "Vilken? Vi kan inte åka nån, vi är för stora."
Han sa: "Det finns en attraktion på Disneyland
som heter Splash Mountain". Jag sa: "Vad är det?"
Han sa: "Det är en stock och man sitter i den
och den går uppåt och neråt
och plaskar.
Inget säkerhetsbälte eller stång. Man går bara in och åker iväg."
Jag sa: "Inget säkerhetsbälte? Ingen dragstång?"
Vi ställer oss i kö och ser fram emot det.
Jag ser folk gå av med ett anteckningskort.
Jag sa: "Vad är det där?"
Han sa: "De tar ett foto av dig när du åker nerför backen".
Jag sa: "Åh, okej, coolt."
Vi kommer längst fram i kön
och måste tjafsa med damen med headsetet.
Som tar sitt jobb för seriöst.
"Okej, hur många? Fyra? Okej, två här, två här.
Hur många? Fem? Okej, tre där, två där."
Vi kommer längst fram i kön. "Hur många pe..."
Vem bryr sig? Vi får vår egen båt och åker iväg.
Vi plaskar som små barn.
Tre minuter går. Sanningens ögonblick.
Vi kommer upp på kullen.
Mando vänder sig om och säger: "Vi köper ett foto".
Jag sa: "Du är korkad.
Okej då."
Så fort de släpper oss...
Vi kliver av attraktionen och är genomblöta.
Vi är helt rosado här.
Vi har hemska bebisutslag.
Vi går för att köpa fotot
och det står en dam bakom disken
med handen på skärmen.
Jag frågade min polare Mando: "Vilken båt är vi?"
Han säger: "22".
Jag säger: "Hon håller för 22".
Han säger: "Det är bäst att vi smyger oss ut härifrån".
Vi tar oss förbi fototjejen,
men sen stoppas vi av Disney-vakterna.
Och du har inte levt förrän du har stoppats
av en man med ett musemblem.
Killen sa: "Vänta! Vänta lite.
Damen, flytta huvudet från skärmen.
Ser ni vad jag ser här?
Det är en vanära för parken.
Vi kan inte fatta att nån kan ta ett sånt foto.
Min fråga till er grabbar är...
Känner ni igen de två stora kvinnorna på bilden?"
Det var inte förrän vi gick fram till fotot,
som Armando och jag insåg nåt om oss själva.
Och det är när två vuxna fluffiga män
åker nerför en backe i en 45 graders vinkel,
utan några skjortor på och åker så här...
...såg vi ut som sexiga brudar.
Men var försiktiga om ni tänker dricka.
Vissa kan hantera det, andra inte.
Jag blev utkickad från en bar på Saint Patrick's Day.
Jag uppträdde i baren. Hur kan jag kastas ut?
Jag har kul och folk ger mig gratisdrinkar.
"Här, ta en till drink!" Jag sa: "Tjoho!"
Jag började göra chefen sur på den irländska puben.
Bartendern sa: "Ta det lugnt, polarn!
Är du okej? Har du det kul?"
Jag var så full så jag sa:
"Jag har det skitkul."
Folk runt mig sa: "Herregud, är du irländsk?"
Jag sa:"Aj!"
"Från vilken del av Irland kommer du ifrån?"
"Centrum."
"Är du här själv?"
"Åh, nej. Jag är inte här själv. Åsna!"
Om du inte skrattar, så måste du gå ut oftare.
Det är hysteriskt.
Fråga en tioåring och de svarar: "Det är roligt!"
Jag drog det skämtet en kväll i Memphis i Tennessee
och nån kille trodde han visste varför det var kul och hade helt fel,
men han konfronterade mig utanför helt packad. "Hörru, Fluffy..."
Jag sa: "Vad är det?"
"'Kmit."
"Nej, du kmit."
Han kommer fram och säger: "Jag måste bara säga,
din show var hysteriskt kul.
Jag höll på att pissa på mig när du sa: "Åsna!".
Min vän Roy skrattade inte, så jag fick förklara det.
Han tror jag har fel, men jag vet att jag har rätt.
Skulle du kunna ge oss rätsida på saken?"
"Visst, vad sa du till din vän?"
"Jag berättade anledningen
till varför det var så roligt när du sa: "Åsna!"
Det är för du är mexikan...
...och ni rider på åsnor!"
Normalt skulle jag ha gett honom en rejäl omgång,
men två saker, för det första, jag var i Memphis i Tennessee...
Inget stöd.
För det andra, han var full.
Jag vill inte ha med fyllon att göra.
Mina damer, när ni går ut, se till att ta med er en kille.
Även om han är: "Åh, herregud". Ni behöver en.
När en grupp av er träffas, så är det alltid en tjej
som utser sig själv till lagkapten
och försöker samla truppen.
"Okej, lyssna. Kolla in det här. Det här är... Håll käften!
Okej, så här ska vi göra.
Vi tar min bil, så lämna din bil. Redo? Då åker vi."
De hoppar in i bilen...
De kommer till klubben.
"Åh, nej, min väska."
De går in på klubben och börjar dansa och ha kul.
Culo!
I slutet av kvällen så blir samma tjej som är lagkapten,
fullare än nån annan.
Hon är den värsta hycklaren som gått ut, har tappat en sko,
väskan, nycklarna, vännerna, bilen...
Några av er pekar. "Det är du, din bitch!"
I slutet av kvällen stapplar hon ut ur klubben. "Jag måste pissa.
Inte längre."
Hon sitter på trottoarkanten och gråter och maskaran rinner.
"Jag är så full.
Vem i helvete vill ha mig nu?"
Det är då jag dyker upp. "Hur är läget?!"
Jag ska prata om alkohol igen. Jag har problem med det.
Jag blev full en kväll och minns inte vad som hände.
Jag hamnade på det här... danshaket.
En gentlemansklubb.
Jag körde inte. Det var en olycka.
Vi körde fram till stället.
Jag visste var jag var. Även om man är full och blind
vet man var man är, så länge man hör...
Jag gick in och blev igenkänd av en av dansarna.
Man måste kalla dem dansare eller underhållare, annars blir de arga.
"Jag är ingen strippa, okej? Jag är en underhållare."
Jag sa: "Nej, jag är en underhållare. Du är äcklig".
Vissa tjejer känner igen mig. "Jag vet vem du är. Du är känd!"
Och jag säger: "Åh, nej".
En annan dansare som snurrade på en påle
hör henne säga "känd" och stannar upp.
Hon kommer över: "Åh, herregud, är du känd?
Kan jag få din autograf?"
Jag sa: "Du känner mig inte ens".
"Jag bryr mig inte! Skriv!"
"Okej, ta det lugnt.
Vad heter du?"
"Diamond!"
"Vad heter du i efternamn?" "Rodriguez!"
"Till Diamond, med all min kärlek och tillgivenhet..."
"Skynda på!"
Jag blev arg, så jag skrev:
"George Lopez."
Jag var full, jag brydde mig inte. Hon blev helt galen.
Hon sa: "Åh, herregud!
Du är George Lopez!"
Jag kunde inte hjälpa det. Jag var så full
så jag sa: "Jag vet".
"Du cabrona, varför gråter du?
Varför gråter du?!" Mira.
"Jag gråter."
"Estás loca."
Jag ljuger inte. George vet att jag gör det.
Jag tror inte han gillar det.
Jag har gjort så mot några andra också.
Jag gjorde det mot Paul Rodriguez och Paul var cool.
Paul tog inte illa upp, han sa:
"Jag hörde att det är en kille där ute
som kan prata som mig, är det du?"
Jag sa: "Ja, det är jag".
"Det är riktigt bra!" Jag sa: "Jag vet".
"Kan du göra Mencia?"
Det är så man gör!
Carlos vet att jag gör det och blir arg på mig,
för han säger: "Du måste göra det...bättre!"
Nej, ibland använder jag min röst av elaka anledningar.
Om jag inte får som jag vill, som vid drive-throughs,
och de klantar till min beställning blir jag riktigt elak.
Jag beställer igen, men gör dem förvirrade genom att göra så här.
"Välkommen till Fantastic Burger, hur kan jag stå till tjänst?"
Jag säger: "Hej, sir?
Hej.
Kan jag få en dubbel ostburgare,
en pommes och en shake?"
"Dubbel ostburgare, en pommes och en shake?"
"Åh, herregud, ja!"
"Tack, kör fram mot fönstret."
Jag kör fram, men de förväntar sig inte att se mig.
Deras ansiktsuttryck är det bästa.
"Beställde du precis?"
De kommer tillbaka med en påse, "Vill du ha lite ketchup?"
Det är då jag sätter in stöten. "Åh, herregud, ja!"
Ja, för i helvete.
Innan jag glömmer, jag brukar i mina shower
slänga in lite spanska också.
Om du inte förstår spanska, så är jag ledsen.
Jag lovar att jag ska översätta.
Jag vill inte att nån freakar ut eller anmäler mig
till ledningen med frågor eller problem.
"Vad i helvete händer där inne?
Vad är det för jävla show?!
Tryck på idiot-knappen för den jäveln snabbt!
Jag betalade inte för att höra någon samoan prata spanska!"
Jag är ingen samoan, jag är fluffig.
Jag vet inte varför han trodde att jag var en samoan.
Och många har sagt: "Är du hawaiian?"
Jag säger: "Nej".
-Det är skjortan." -"Nej, det är inte skjortan."
Nej! Hur kan det bara vara skjortan?
Bara för att du har en sombrero, betyder inte att du är mexikan.
Jag ser vita på Cinco de Mayo,
som har en serape, går med en åsna med sombrero.
Man tittar inte på dem och säger: "Hola, amigo".
Nej, man säger: "Hej, Ted".
Han går omkring och säger: "Hola!
Kom igen, dumma åsna. Åsna! Kom igen!"
Jag fattar inte det.
Jag försöker bara göra min grej,
men jag vet inte varför killen trodde jag var hawaiian,
förrän jag åkte till Hawaii.
Jag upptäckte att hawaiianer såg ut som svullna mexikanare.
Det gör de! Jag gick av planet och tittade mig runt.
Jag sa: "Herregud, min familj!"
Även de sa: "Aloha, broder..."
Orale!
Jag älskade Hawaii. Hawaii var helt underbart.
De har många olika kulturer där.
De har många asiater.
En massa. Många koreaner.
Jag vet det, för jag lät sy några skjortor på olika ställen
och varje gång jag gick in var det en koreansk dam,
en äldre koreansk dam
som var elak.
Jag går in och en dam kommer alltid med kommentarer.
Jag är där en vecka och varje dag har hon en ny kommentar.
Jag går in en dag och kunde inte säga nåt heller,
för hon var 75 år.
Jag kan inte säga nåt tillbaka. Men jag går in dit.
Damen bakom disken...
"Åh! Se vem som är här.
Se vem som är här.
Helvete, vi får jobba hårt idag."
Spelar roll.
Gör narr av mig bara.
Men jag kan hantera det.
Folk säger: "Du går upp på scen och driver med dig själv".
Nej, det gör jag inte .
Jag kommer upp här och berättar saker jag hört folk säga.
Det är en skillnad.
Ibland driver jag med mig själv utan att veta om det.
För tre år sen
köpte jag mig en Beetle, jag tänkte mig inte för.
Det är inte skämtet. Håll käften.
Jag kan inte ens berätta en story.
Jag tänkte inte. Jag köpte bilen för den var billig och ekonomisk.
En sprillans ny jäkla Beetle för typ 17 000 dollar.
Det var min...första nya bil.
Jag skulle visa upp den hos min vän Martín.
Jag tyckte den var fin. Jag körde fram.
"Martín!"
Han bor i slummen. Jag stannar i bilen.
På andra sidan gatan sitter några gängmedlemmar,
den sorten som inte skjuter folk.
De hänger bara på farstutrappan och pratar skit.
Jag sitter i Beetlen och från andra sidan gatan hör jag det här:
Jag skriker: "Martín!" Och här borta hör jag: "Orale!"
"Hej, hur är läget, grabbar?"
"Hur kom du in dit, esse?"
"Skynda på, Martín!"
Två månader senare är jag tillbaka för att plocka upp honom.
Jag har haft lite tid att jobba på bilen.
Jag hade satt på fälgar, några emblem.
Jag satte ett chip i motorn så den går snabbare.
Jag tyckte den var helcool och kör fram.
"Martín!"
"Orale!"
Jag vänder mig inte om.
"Jag ser dig inte."
"Vad är det?!"
"Kolla! Det är den feta och den rasande!"
Jag väntade inte ens...
Jag gjorde mig av med bilen.
Jag bytte in den mot en stor gammal SUV. Den var bra ett tag.
Men den jäveln åt soppa.
Jag kunde köra 4,78 kilometer per liter.
Man är inte tuff i en bil som äter soppa som jag äter tacos.
Man kan inte stå vid rödlyset och skrämma andra förare. "Vad?!"
20 dollar, precis där.
Helvete heller, men den var cool.
Den hade ett G.P.S.-navigeringssystem,
och OnStar, vilket verkligen var coolt.
Jag kör och helt plötsligt pratar en tjej med mig.
"Högersväng närmar sig."
"Om 1,21 kilometer, sväng vänster."
Och jag säger: "Vad du än vill, älskling".
För att jag är stor,
har jag märkt att folk känner sig tvungna
att säga vissa saker efter shower.
Folk tar mig åt sidan och säger: "Gabriel, du är jätterolig.
Du är så talangfull, men tror du inte
att du lever lite i överflöd?"
Och jag säger: "Jag älskar att äta".
"Vill du inte leva tills du blir 100?"
"Inte om jag inte kan äta tacos...
...och så många jag vill."
Många tror, bara för att du tränar,
lyfter vikter och äter rätt,
och gör det folk säger,
att du kommer att leva länge.
Det kanske du gör, men varför värderar folk livet i år
istället för hur bra de åren var?
Jag värderar det i... Fattar ni vad jag menar?
Vad är mening med att leva till 100, om man inte gjorde nåt?
Du gick inte ut och blev full på en klubb och vaknade i en gränd.
Vad är det för mening?
Du stannade hemma och var trygg.
Och jag blev 100. Jag vet inte.
Det är därför jag respekterar
Krokodiljägaren, vila i frid,
ja, han dog när han var 44, men...
han dog då han gjorde nåt han älskade att göra.
Inte många kan säga det.
Om jag dör imorgon för att jag åt för mycket,
Gud välsigne mig, då är det precis hur det ska vara.
Vet ni hur mycket adrenalin han hade?
Varenda dag riskerade han sitt liv.
Ni vet hur man känner när man korsar gatan och en bil...
Och man blir nästan påkörd...
Och sen är man hysterisk.
"Åh, herregud, jag dog nästan!
Rör mig. Rör mig precis här."
Under resten av dagen uppskattar man livet.
Man tittar på fåglarna, himlen...
Man älskar livet.
Han gjorde det varenda dag.
Det är därför jag försöker leva lite varje dag
som om jag inte är här imorgon, för man vet aldrig.
Jag vill inte dö imorgon och veta att jag kunde ätit tårta ikväll.
Det är då folk säger till mig: "Varför tränar du inte?"
Tänk om jag dör imorgon? Jag vill inte dö med träningsvärk.
Jag vill dö mätt.
När rättsläkaren skär upp mig,
vill jag att rummet luktar klyftpotatis.
Han kommer att säga: "Den killen visste hur man levde".
Men Krokodiljägaren älskade jag,
men folk säger:
"Det är en sån förlust för naturälskarna.
Han lärde oss så mycket om naturen."
Jag blev arg när jag hörde damen på TV säga det.
Nej, han lärde oss inte mycket om naturen.
Om du vill lära dig om naturen, titta på Discovery Channel
eller nåt naturprogram
där en kille är på en safari och studerar djuren på distans.
Inte Krokodiljägaren, i varje avsnitt sa han:
"Hej, hur är läget?
Titta precis där.
Där är en tiger.
Tigern väger 400 kilo och kan döda en man på tio sekunder.
Jag tänker röra den."
Hej, tigern!
Den är arg!"
Nästa avsnitt. "Där är en kungskobra,
det giftigaste ormen som finns på jorden. Ett bett och jag är död.
Jag ska plocka upp den.
Den är arg!"
Om han ville att folk skulle tro att han var lite galen,
så skulle vi ha lånat honom, Amerika...
och skickat honom till Irak...
utan en pistol, bara ett inspelningsteam.
Kan ni fatta hur utfreakad fienden skulle ha blivit?
Du är en soldat som jobbar för Al Qaeda,
och du är där ute...
Och han går emot dem i shorts.
-"Gräshoppa." -"Vad är gräshoppa?"
Och han går fram till dem och säger: "Titta där borta.
Det är en Al Qaeda-medlem och en irakisk soldat,
en av de mest farliga djuren på jorden.
Ett knapptryck och jag är borta.
Jag ska peta på honom med en pinne.
Han är arg!
De blir så arga."
Det här landet...
Jag älskar att bo här i USA.
Jag kan inte tänka mig bo någon annanstans.
Vissa säger: "Du är mexikan. Skulle du inte hellre bo i Mexiko?"
Jag älskar Mexiko, men...
Men bara för att hälsa på.
Jag gillar att vara här.
Därför stör det mig när folk säger:
"Hur är det att vara en latinamerikansk komiker?"
Jag svarar: "Jag vet inte, jag är komiker som råkar vara latinare."
"Vad är skillnaden?"
"Att min komedispecial kommer att visas på Comedy Central,
inte Telemundo."
Det är svårt...
Lo Español.
Om man pratar lite spanska blir folk helt utfreakade.
"Åh, herregud, han talar spanska."
Jag gillar att titta på spanska teveprogram.
Vissa är riktigt coola.
Min favorit är reklamen, för de handlar alltid om sex.
Man vet inte vad produkten är förrän de två sista sekunderna.
Det är alltid en modell som går jättesexigt.
"Hola...
Ay, que rico."
Och i den 28:e sekunden...
"Pepsi."
Och man sitter där och säger: "Jag måste köpa en pepsi!"
Oh, ja!
Åh, herregud!
Jag älskar läsk.
Jag vet att de gav mig vatten, men... Åh, en läsk!
Jag såg de inte. Ursäkta mig, un momento.
Pepsi.
Nej, det är Diet Coke, vilket är okej.
Jag är inte på en diet och folk säger:
"Varför dricker du Diet Coke då?"
"Så jag kan äta vanlig tårta."
Jag älskar tårta. Skojar du?
Förresten, jag vill tacka de tre personerna
som köpte tårta till mig.
Dem är bakom scenen. Det uppskattas, det var snällt.
Ledningen och alla promoters är helt utfreakade.
De säger: "Gabriel, varför tar alla med sig tårta till dig?"
Jag svarar: "För att jag sa hur mycket jag gillade tårta på TV.
Så folk tar med det."
Min vän Mando blev arg.
Han sa: "Varför pratar du inte om horor?"
Nån frågade mig: "Gabriel, när du gör din komedispecial,
ska du prata nåt om landet? Politik?"
Jag älskar detta land och skulle inte vilja bo nån annanstans.
Jag vet att hälften av jorden tycker vår president är djävulen.
Och de flesta av oss håller med.
Jag behöver inte driva med presidenten. Han gör det själv.
Han kan göra det själv!
Varje gång han är på TV, väntar jag på vad han har att säga.
Särskilt under presskonferenser.
"Mr President, fråga!
Det har gått mer än ett år. Vad är din plan för Katrina?"
"Vi ska hitta henne.
Just det, och vi ska ställa Katrina inför rätta.
Vi tror att Katrina är kopplad till Al Qaeda.
Qaeda, Katrina, båda börjar med ett K."
Vår president blev vald.
Jag röstade inte på honom, men inte på den andra killen heller.
Det var bara...
Jag kan inte fatta att Bush vann.
Amerikaner, vi älskar att rösta, men vi röstar inte på presidenter.
Vi röstar på saker som American Idol.
För det är roligt. Att rösta på presidenter är inte kul.
Att rösta på American...
Det borde de göra för presidenter.
Sätt båda i TV i en timme
och kalla det nåt klämmigt som, Who's Gonna Run This Bitch?
Låt dem vara på TV i en timme och argumentera.
Efter 30 minuter visar man ett 800-nummer på skärmen
dit man ska ringa för att rösta.
"Du har kommit till presidentens direktlinje.
För George Bush, tryck tre.
John Kerry, tryck fyra.
För andra alternativ, tryck fem."
Gillar du inte nån av dem? Tryck fem.
"Var god och vänta."
"Jag visste att du skulle ringa igen.
Det stämmer. Du saknar visst pappsen."
Herregud, jag är en sån mes. Jag bryr mig inte.
Men jag har det kul.
En sak ni gjorde möjlig, är att jag kan resa nu.
Jag brukade aldrig resa förrän jag blev en komiker.
Nu säger jag: "Det är en helt annan värld där ute".
I Florida fick jag uppleva
en nöjespark som var lite annorlunda.
Det var en alternativ nöjespark som hette Gatorland.
Det är en riktig park.
Jag träffade ägarna och de var jättecoola,
men det bästa är att de har en telefonsvarare,
den roligaste jag nånsin hört.
När man ringer nöjesparken säger de:
"Du har kommit till Gatorland, Amerikas bästa alligatorupplevelse.
Du har sett dem på TV, kom och se dem live.
Gatorland, du kommer att älska den här parken."
Sen säger han: "För spanska, tryck två."
Det måste jag höra.
"Jag pratar inte spanska men du kommer att älska parken."
Jag höll på att dö av skratt. Jag ringde typ tio gånger.
Jag börjar svettas lite, va?
För sexig.
Jag bryr mig inte. Jag har det jättekul.
Ni har gjort mycket möjligt.
I början när jag kom till Bakersfield
till Fox Theatre, visade ni en massa...
Jag brukade gå till taco-trucken uppför vägen som hette Taco Loco.
Den är fortfarande där.
Jag älskar mat på hjul, men de tog det till nästa nivå.
De är jättebra och de betalar mig inget.
Jag beställer och de är...
Tjejerna var coola, men grabbarna var elaka.
Jag försökte beställa mat och säger: "Hallå!"
Och killen säger: "¿Qué pasó, gordo?
Vad vill du ha?!"
"Tjena, grabben, kan jag få två tacos, kyckling och en cola?"
"Okej, vad mer?"
"Det är allt."
"Spelar roll, grabben."
Vi hade jättekul.
Vi fick promota oss på många radiostationer i stan
för att kunna berätta om showen för er.
De försökte få mig att prata på den spanska radiostationen.
Jag har gjort det förr och det var okej,
men de senaste gångerna tackade jag nej,
för de satte mig på radion med en kille som är från Mexiko.
Jag kan prata spanska,
men ska jag prata med nån från hemlandet...
Jag går in i studion och har med denna kille att göra.
Vi är i sändning och han säger...
Jag träffar samma kille i korridoren.
Han lät precis så.
Jag sa: "Hej, hur är läget?" "¿Qué pasó?"
"Är vi i sändning?" "Nej!"
"Varför pratar du så där då?"
"¡Porque sí!"
Jag freakade ut, föreställ er honom
komma hem och prata så med sin fru och barn.
Klockan är två eller tre på morgonen,
och hans fru vill ha det lite kul
och säger till sin man: "Ikväll när barnen sover,
vad ska du göra med mig då?"
"¡Sí! ¡Sí!
"Por Pepsi! ¡Sí!"
Jag vet att nån som inte pratar spanska
kommer att göra det ikväll.
"¡Sí!" "Sluta med det där."
"¡Sí!"
Ha lite kul.
Som jag sa, jag visst inte vad som skulle hända.
Mycket har hänt under årens lopp.
Förra året fick jag chansen att vara med i en dokusåpa
och saker och ting blev lite konstiga.
Allt jag kan säga är, att vinnaren är vinnaren,
han gjorde vad han gjorde och fick vad han fick.
Men det här är inte illa för sjätteplatsen, eller hur?
Jag är inte den sista komikern,
men jag är den enda med en komedispecial.
Jag vet att mamma är här ikväll. Hon säger...
Jag älskar mamma. Hon är där borta, hälsa på henne.
Precis där.
Den lilla kvinnan skapade mig.
Och hon säger till alla: "Nej, han kom ut härifrån.
Det här är vägen till framgång."
Hon är inte blyg. Hon får mig att skratta,
för hon gillar vad jag gör, för det funkar,
men hon fattar fortfarande inte skämten.
Hon pratar perfekt engelska,
hon ser mig bara inte som en komiker.
Hon ser mig som hennes son.
Jag kan inte skämta med henne, för hon ifrågasätter det.
Jag kan säga typ: "Varför korsade lyckligen vägen?"
Och hon svarar: "Vem släppte ut kycklingen?"
"Det är ett skämt." "Det är inget skämt, baboso.
Vet du hur mycket jag betalade för kycklingarna?"
"Spelar roll." "Nej, du spelar ingen roll."
Men det är coolt. Hon ser mig göra många saker.
Många säger: "Du pratar om din mamma,
men din pappa då?" Han är inte med i bilden.
Min pappa... Jag tänker skvallra lite.
Pappa var en mariachi...
Jag lovar, han är en...
Mamma träffade honom för över 30 år sen en natt,
och nio månader senare kom jag.
Så jag har ett svagt minne av min pappa.
Jag kände honom tills jag var fyra,
sen satte de ihop bandet igen och han gav sig iväg.
Jag minns inte hur han ser ut.
Ibland tar jag ut mamma på middag
och säger: "Mamma, jag vill inte tjata,
men hur ser han ut?"
"Har du några foton som jag kan få se?"
Och mamma, hon är rolig, tar en chilisåsflaska.
"Han ser ut så där.
Det är roligt, verdad!
Precis så där."
För ni som inte vet det,
är det en bild på en mariachi på chilisåsflaskan.
Men ja, vi är okej.
Nån frågade mig:
"I din första komedispecial
pratade du om en vän som hette Felipe.
Existerar han?"
Han existerar
och är en gammal vän.
Jag har känt honom länge.
Men han är en komiker
som inte vet när man bör sluta skämta.
Därför är det svårt att umgås med honom ibland,
för... Jag vet när man bör sluta.
Särskilt runt snutar.
När jag hör...är skämtet över.
Om jag hör...får du en ursäkt.
Min vän visste inte var gränsen gick.
Vi hängde en dag, och naturligtvis blev en snut arg.
"Tycker ni det är kul? Tror ni det är lätt att vara en snut?
Ser ni ärret? Jag blev knivskuren 1992.
Ser ni det där? Ett kulhål 1996.
Vad har ni att säga om det?"
Jag sa: "Jag har inget att säga om det".
Min vän Felipe säger: "Jaså?"
"Vad gör du?" "Kolla här, polaren."
"Vad gör du?"
Han grabbar min skjorta, drar upp den och säger till snuten:
"Ser du hudbristningarna?
Munkar, 1996."
Jag sa: "Han kommer att döda oss!"
"Jag vet, men det var väl kul?"
På tal om det, en kväll stoppade en snut mig
två minuter efter att jag lämnat en Krispy Kreme-drive-through.
Jag svängde vänster
istället för till höger, för jag var inte fokuserad.
För jag hade en låda och sa:
"Du ska få när vi kommer hem.
Du har varit så stygg.
Så... Du ska få!"
Jag är inte uppmärksam.
Jag kör fel väg.
Och så händer det.
Jag stannar bilen.
"Sen."
Jag sitter där tålmodigt och väntar och snuten tar all tid i världen.
Jag sa: "Åt helvete med det här, det tar för lång tid".
Jag tog min låda och la den i knäet
och öppnade den.
Det skulle bli snuskigt värre.
Precis innan jag tänkte äta den,
kommer snuten till rutan och säger det alla säger:
"Vet du varför jag stannade dig?"
Det var för lätt.
Jag tittade på honom och sa: "För du kände lukten".
Han skrattade så han dog. "Din jävel!"
Han lät mig slippa böter.
Så du måste vara försiktig.
Kan du få snuten att skratta, har du en chans.
Det här året fick jag uppleva nåt annat.
Jag satsade första gången på Raider.
Och lyssna,
det krävs mycket mod
för mig att säga att efter säsongen
som hände förra året... att jag är ett fan.
Jag blev ett fan förra året.
Ni kan hata mig om ni vill, men vet ni vad?
Jag blev inte bara ett fan,
jag gjorde en show i Oakland
och skämtade lite och refererade till laget.
Och det var två spelare i publiken.
Jag visste inte det. Det kanske var därför de förlorade.
De skulle ha stannat hemma och tränat.
Men det var två där och de konfronterade mig utanför.
De var stora killar.
"Har du nåt problem med Raiders?" Och jag...
De grabbade tag i mig och tryckte mig mot väggen.
Åh, herregud.
Som tur var fumlade de och jag studsade undan.
Folk frågar: "Hur kommer du på allt ditt material, Gabriel?"
Saker händer mig,
och istället för att gå till en terapeut eller nåt,
accepterar jag det och går upp hit.
Som skämtet med Volkswagen.
Jag ägde en Volkswagen en gång.
Jag sa inte: "Låt mig se om det är kul. Jag ägde en Volkswagen..."
Nej, jag upplevde det.
Folk frågar: "Varför har du Hawaii-skjortor?"
Det har jag alltid haft.
Varför använder jag dem? För de passar.
De är färggranna, och jag är ledsen,
men när man har en Hawaii-skjorta och bor i gettot,
tror folk att man har nåt fuffens för sig.
En gängmedlem har inte Hawaii-skjorta.
Ingen tar dig på allvar.
"Vart är du ifrån?" "Honolulu."
Man kan inte vara tuff och färgglad.
Aldrig i livet. Jag har haft mina sammandrabbningar.
Jag hade en på ett plan en gång.
En kille började bli lite konstig och jag sa: "Inget för mig".
Varje gång jag är på ett plan så är det nåt drama. Alltid.
En gång flög jag till Florida och vårt plan träffades av blixten.
Planet föll 200 meter...rakt ner.
Den bästa åkattraktion nånsin.
Jag bryr mig inte om vem du är.
Du kan ha suttit 20 år i fängelse,
dödat 100 personer,
du kan vara den värsta, tuffaste grabben nånsin.
När du sitter i ett plan och det faller ner från himlen...
Jag var bög i fem sekunder.
Jag ljuger inte...
Jag var en Brokeback-mexare.
Jag hade kontakt med mina känslor.
Roligt.
Innan jag går har jag en till bra historia att berätta.
Jag gjorde en bilresa för ett år sen
i min SUV, efter att jag gjort mig av med min Beetle.
Jag åkte från L.A. till Phoenix för att uppträda på en klubb.
Jag ska berätta vilka som var i bilen.
Jag kör och min polare Armando sitter i framsätet.
Han är också fluffig. Vi kallar honom sexiga bitchen.
Jag kallar honom inte det, hans fru gör det.
"Han är en sexig bitch!"
I baksätet sitter min vän Martín.
Bredvid honom sitter min vän Felipe.
Så vi drar iväg.
Vi är på motorväg 10. Vi passerar indianska kasinon.
Ledsen, så larviga är vi. Men i alla fall...
Helt plötsligt börjar bilar att köra förbi mig.
Jag börjar bli irriterad, för jag kör...
Jag sa: "Nästa bil som försöker passera mig, rammar jag".
Jag tittar i backspegeln och väntar och tittar
och ser en silverpunkt.
Silverpunkten visade sig vara en liten bil med två slödder.
"Hur vet du att de var slödder?"
För Martín satt i baksätet och sa:
"Jag känner en störning i kraften."
De försöker köra förbi och jag låter dem inte det.
Jag har kul, de är bakom och... Spelar roll.
Min vän Felipe sitter i baksätet och skriker åt mig:
"Vad gör du?" "Oroa dig inte, jag skojar lite."
"Snuten stoppar dig." "Jag är okej. Det är coolt."
Vi bråkar och jag är inte uppmärksam.
Jag ser inte att en trafikpolis kryper upp bakom oss.
Helt plötsligt hör jag...
Jag tittar på hastighetsmätaren, 165.
Jag freakar ut. Stannar...
Den lilla bilen bakom mig med de två slöddren
blev också stannade, för de körde lika fort.
Jag sitter i framsätet och freakar ut.
"Jag kommer att åka i fängelse..." Jag känner tårarna komma.
Från baksätet hör jag min vän Felipe säga:
"Vad gråter du för?
Vad gråter du för?
Du är inte den med gräs i fickan, eller hur?"
"Har ni droger i bilen?"
"Jag sa ju att du skulle sakta ner.
Men nej, Pikachu vet allt."
"Helsicke. Rulla ner rutorna.
Lufta ur bilen. Fis, Mando. Gör nåt."
Snuten kommer över till rutan, tittar in och ser mitt ansikte
och känner igen mig från TV. Han säger: "Jag vet vem du är.
Du är komikern.
Ja, du är killen från Comedy Central.
Du skämtar om en din vän på ett hotell,
du busringer och kallar honom för en smutsig mexare,
och sen säger du: 'Men det var väl kul?'
Jag älskar det skämtet då du säger: 'chokladtårta'.
Jag hatar att göra det här, men två bilar är involverade.
Jag vill se ditt körkort och registreringsbevis."
"Okej, varsågod."
Han tar min info,
går till bilen med tjejerna i den.
När han är där säger jag till alla i bilen:
"Han kände igen mig från TV!
Om vi skämtar lite med honom, kanske han inte tar bilen.
Jag bryr mig inte om böter, bara han inte tar bilen.
Mando, säg ett skämt, Martín, var rolig, Felipe..."
"Vad?" "Håll käften."
Snuten kommer tillbaka.
"Vad i helvete gjorde du där ute?"
Innan jag kommer på nåt kul att säga,
hör jag från baksätet:
"Han testade fjädringen."
Herregud, flummaren kommer att få mig arresterad.
"Konstapeln, jag är ledsen. Det är min vän Felipe.
Det är killen från komedispecialen.
Det är killen som säger: 'Men det var roligt, va?'
Han försöker göra så jag hamnar i trubbel. Jag är ledsen."
Han går tillbaka till polisbilen med mitt körkort
och drar det i en dator. Hela tiden han gör det
skriker man på honom från baksätet av min bil.
"Konstapeln! Tack och lov har du en dator!
Förra veckan stoppades vi i Mexiko.
Den idioten hade en Rolodex!"
Snuten börjar gapskratta.
Jag säger: "Vi fick honom att skratta".
Jag säger till Mando: "Ge mig mina CD-skivor".
Jag tar fram Bad Boys 2 och sätter i den.
Låt tre är ledmotivet från Cops.
Jag säger till Felipe:
"Säg när snuten börjar gå."
"Okej, här kommer han."
Jag spelar låten på högsta volym.
Det bästa är att snuten går i takt.
Även bättre än det, de två slöddren i bilen
kan höra musiken och freakar ut.
De säger: "Gud, vi ska vara med på TV!"
Snuten går till tjejerna, ger dem en böter och släpper dem.
Han tittar på vår bil och nu är vi halvvägs inne i låten.
Vi typ...
Vi viftar med armarna utanför rutan som en bunt idioter.
Snuten står mitt på motorvägen och gapskrattar.
Han går fram till rutan och säger: "Stäng av den!"
"Ja, sir?"
Han ger mig mitt körkort och registreringsbevis och säger:
"Gabriel, gör mig en stor tjänst.
Håll fartgränsen under 160.
Kan du göra det?
Gör det för min skull och fortsätt göra det du gör,
och ha en trevlig dag."
"Vad? Är det allt?
Ingen böter?"
"Ingen böter."
Jag vet inte vad som fick mig att titta på honom och säga: "Varför?
Varför fick tjejerna böter?"
Och han säger en så cool sak.
Han säger: "För de kunde inte få mig att skratta.
Du förstår inte, Gabriel.
Jag har varit i poliskåren i 26 år.
Det här är helt klart
den roligaste fortkörning jag nånsin varit med om.
Har du en aning om
hur svårt det är att ge två horor böter
när man lyssnar på Cops?
Jag pissade nästan på mig, så mycket skrattade jag.
Det här kommer att gå till historien som det roligaste
som någonsin hänt en polis. Jag lovar dig.
Den enda storyn som är bättre, är då en polare
stannade en fet kille som gav honom munkar."
Så han börjar gå sin väg.
Och precis när jag tänker starta bilen...
"Betyder det att jag kan behålla mitt gräs?"
Jag vänder mig om och skriker åt min vän.
För sent, snuten är vid rutan.
"Kan du upprepa det där?"
"Du hörde vad jag sa."
"Du tror att det här är ett stort skämt, va?
Du tror, bara för att jag gav din polare en chans...
Jag vet vem han är, jag gillar det han gör.
Jag känner inte dig. Jag gillar inte dig.
Kliv ur bilen."
Jag vände mig om och min vän Felipe sa:
"Oj... Jag är så rädd."
Snuten tar fram sin pistol.
Jag freakar ut. Jag säger: "§herregud!"
Felipe i baksätet säger:
"Åh, jag är så rädd.
Han är bra."
Sen riktar han den mot honom.
Min vän Felipes ansiktsuttryck var...
Oslagbart.
"Menar du allvar?
Menar du allvar?
Åker jag i finkan?
Åker jag i finkan?"
Snuten sa: "Nej.
Men det var väl roligt?"
Jag älskar er, Bakersfield! Tack!
TILLÄGNAD MIN LÄRARE, JUNE GARNER, KLASSEN 1994.
DU VISADE MIG HUR MAN SKRIVER FRITT! TACK
Vi ska be Gabriel komma tillbaka ut
för att svara på era frågor.
Vill ni att Gabriel kommer tillbaka ut?
Mina damer och herrar, tillbaka ut på scenen, Gabriel Iglesias!
Tack, Martín!
Det var fantastiskt. Grattis.
Jag visste det första gången jag... Det var inget.
Några vill ställa några frågor.
Vem börjar?
Det här är något som vi bestämde att göra,
för det blir en DVD-utgåva med särskilda filmklipp.
Varför inte, tänkte vi.
Ibland gör folk saker.
Ibland vill folk få information.
Istället för att söka på nätet, kan ni fråga källan.
Det här är er möjlighet.
Fråga mig vad ni vill.
-Vad heter du? -Danny.
-Var kommer du ifrån, Danny? -Visalia i Kalifornien.
-Visalia är här! -Hur är läget?!
-Fråga du, Danny. -Okej.
Förra sommaren åkte jag berg-och-dalbana.
Jag satte mig ner, klick, klick, klick, klick.
Hur många klick hade du?
Jag har kommit över klicken. Jag åker inte ens.
För sex år sen kunde jag fortfarande åka till Disneyland...
Nu är jag äldre och hänger vid barnvagnarna.
Vad vill du fråga, Patricia?
Vad anser din familj om din framgång?
Vissa tycker att det går ganska bra.
Mamma är glad, för hon fick en gratis bil.
Vissa familjemedlemmar
tycker att jag blivit Hollywood, och jag tycker: "Okej..."
Vissa familjemedlemmar är coola och andra är bara...
Jag älskar dem alla, men spelar roll.
Alla kan inte få en check.
-Hej, hur är läget? -Bra, och du?
-Vad heter du? -Julia!
-Jag känner Julia. -Ni har känt varann länge.
-Ja! -Länge.
-Så länge? -Så länge.
Min fråga... Jag vet att du driver med mig
för att jag har diarré och springer på toa och allt.
Jag vet att du har en flickvän. Jag såg henne, jättevacker,
men vill du gifta dig med mig, min fluffiga kanin?
Fluffiga kanin?!
Oj.
Min flickvän kommer att nita dig och mamma hjälper till!
Jag skulle uppoffra mig lite.
Tack!
Hej då, mija.
-Juan, mexikanskt namn. -¿Qué pasó?
-Hur är läget?
Vem är din favoritståuppkomiker och har du träffat personen?
Favorit? Robin Williams, jag träffade honom förra året.
Tack, Juan.
Jag är nyfiken, hur kommer du på ditt material?
Hur jag kommer på material? Vissa har författare.
Vissa komiker är författare.
Jag vet inte hur man sitter ner och kommer på roliga grejer
och kommer ut här och försöker att framföra det.
Jag brukar reagera över saker som händer,
som när folk ställer sig upp och går på toan.
Och det är samma kille också.
Saker händer varje dag,
och jag hittar ett sätt att göra det roligt.
Till exempel ibland på kvällen,
när jag åker till en drive-through och de jävlas med mig,
gillar jag att ställa mig i kön igen och jävlas med dem.
"Välkommen till McDonalds, hur kan jag hjälpa till?"
Jag jävlas och gör en tjejröst. "Åh, herregud, hej!"
Man skriver inte det. Det kommer man bara på.
Jag kommer upp här och berättar storys,
så allt du hör mig prata om har oftast hänt.
Hur hanterar du framgång?
Hur? Jag låter dig veta det när det här sänds.
Jag låter dig veta när DVD-skivorna kommer ut, om jag...
Ärligt talat, jag vet inte hur man hanterar det.
Jag glömmer inte var jag kommer ifrån.
Det var därför jag vill göra komedispecialen här,
för det var...
...tio år senare.
Jag har fortfarande min bästa första vän kvar
från när jag inte gjorde ståuppkomedi,
då jag spenderade julen hos honom.
Jag har människor som älskar mg och som bryr sig om mig,§
vare sig det här händer eller inte.
Min bror låter mig fortfarande sova på hans farstutrappa.
-Så det går bra. -Glöm aldrig dina rötter.
-Tack. -Tack, min vän.
Mina damer och herrar, det här är Fast Freddie.
Fast Freddie har sett
mina shower, är det i tre eller fyra år nu?
2000 när du öppnade för Weird Al Yankovic i San Diego.
Jag öppnade för Weird Al Yankovic i San Diego.
-Vilket år var det? -2000.
Så under sex år har du lyckats förfölja mig
och du kom till komedispecialen. Den här killen
är det största fan en underhållare någonsin kan ha.
Och han är en jättetrevlig kille.
Vi gjorde en show i Denver i Colorado,
och hela hans släktträff kom till showen.
Och när jag sa hans namn, blev de...
Men ärligt talat,
jag uppskattar att du kom ikväll,
och jag ska se till att du är med på DVD-skivan,
och du kan kopiera den och ge den till dina vänner
och sälja den på loppisen.
Jag uppskattar att du och din fru alltid kommer till showerna.
Du visar mycket kärlek, Hawaii-skjorta och allt.
Men vad är din fråga, min vän?
Du har uppträtt i hela landet.
Vilka är några av dina favoritställen att uppträda på?
Jag vill inte ställa mig in, men...
...ett av dem.
Vissa favoritplatser jag varit i är Phoenix, Arizona,
San Antonio, Texas, Houston, Texas,
Florida, över hela Florida, Miami,
New York. Jag har varit på många roliga ställen.
Ett av de mest intressanta var Kanada.
Jag uppträdde för kanadensare, eh.
Det säger "eh" oftare än gängmedlemmar.
"Hur är läget, eh?"
"Orale, eh."
Jag älskar att uppträda överallt.
Det finns vissa platser jag helst inte åker tillbaka till.
Jag nämner inga, ifall de säljer DVD-skivan där.
-Vad heter du? -Salvador.
-Salvador!
Som ett dokusåpanamn, va?
Jag skojar bara.
Min fråga är vad din mammas favoriträtt är,
som hon lärde dig att laga, eller inte?
Mammas favoriträtt hon lagade?
-Ja. -Jack in the Box.
Drive-through.
Mamma är mexikanska,
men hon är gammaldags,
hon vill inte ens laga mat.
När jag var barn
spelade mamma bingo, och hon spelar än,
och hon kom hem ett på natten.
Jag sa: "Mamma, jag är hungrig". "Då åker vi!"
Vi åkte till Jack in the Box, och det blev en vana.
När jag var barn brukade jag vara så här,
och flera år senare, Jack in the Box...
Vad det gäller rätt, det är en bra...
Mamma, vilken är din favoriträtt?
Tamales!
Hon börjar bli arg. "Tamales!"
Ja, för hon gjorde dem varje år till jul
och jag fick laga dem med henne.
Jag provsmakade de tamales jag höll.
Jag kunde inte bada, för det låg en massa
majsskal i badkaret, för hon blötlade dem.
Jag luktar som culo, men hon bryr sig inte.
"Jag måste laga tamales!"
Hej, Nick, vad är din fråga?
Vilket är ditt favoritskämt?
Vilket mitt favoritskämt är?
Det är en bra fråga.
Åsna!
Jag vet att det inte är ett skämt,
men jag skrattar varje gång jag säger det.
Jag berättade ett skämt...
Det är inte ens anständigt.
Mitt första skämt jag berättade när jag var tio år...
Jag gjorde en show i grundskolan.
Jag var tio år och gick upp på scenen och sa det här.
Kom ihåg att jag stod där.
Jag sa: "Varför korsade kycklingen vägen?"
Och publiken sa: Varför?" Jag sa:
"För att kolla in chicksen."
-Hej, jag heter Phillip. -Hej, min vän!
Jag har ingen fråga, jag ville bara tacka dig.
Jag lämnade precis marinkåren
och du gav oss många goda skratt.
Så jag vill tacka dig,
du gjorde det möjligt att fortsätta
och du höll oss vid liv under vissa tuffa tider.
Så tack så mycket.
Jag uppskattar det. Glad att du kunde komma.
Tacos, senare! Hur är läget?
Ge Phillip och alla i marinkåren
en varm applåd. Till alla trupper!
-Kom igen! -I helvete heller!
Kom igen!
Gå till micen, pendejo, kom hit!
Hela kvällen har du velat sagt nåt,
nu har du en chans och du vill skrika.
Vad har du druckit hela natten?
Budweiser, Bud Lights...
Han säger det även med en accent.
Budweiser... Bud Lights...
Det är så man gör.
Det är så vi alla gör.
Vad är din fråga?
Var är efterfesten?
Sista gången jag var här,
sa de att du skulle vara på ett ställe
och du var nån annanstans.
Jag vill höra det från dig.
Vart jag ska vara sen?
Vart ska vi alla gå?
Efter stängningsdags? Dennys för fan.
Du hörde det här först.
Östsidan, nordsidan, västsidan, sydsidan?
Vad säger du? Östsidan, nordsidan, sydsidan?
Cabron, det är kallt. Vi tänker stanna inomhus.
Okej, det var allt för ikväll.
Lyssna, jag kan inte uttrycka
hur rörd jag är
att ni sålde ut två shower ikväll,
på det ställe där jag började.
Komedispecialen kommer att visas på Comedy Central
antingen i juni eller juli.
Och ni kan säga att ni var en del av den,
och förhoppningsvis ser det bra ut på TV.
De kanske skär av ett kilo eller två.
Vi kommer absolut tillbaka hit.
Ge oss ett år till, så är vi tillbaka igen.
Jag älskar er. Tack för att ni visar kärlek.
Ha en trevlig kväll. Tack!